Du är skyldig två pence. Se till att hitta det och betala.
Har han inga pengar ta varor för värdet. Har han inget, ta honom.
Det är kungens årliga skatt för att bekosta kriget mot hedningarna.
Kan ni inte betala åker ni i fängelse. Sheriffens påbud. Vi gör inga undantag.
Nästa stuga.
Gisbornes män. Nu vet vi varför inte Luke kunde leverera vapnen.
Om kungen visste om vad som gjordes i hans namn...
Alice.
John, kom hit.
- Bete dig normalt. De är snart klara. - Tunnbindaren.
- Han är skyldig tre shilling. - Ta vad ni vill. Jag har inga pengar.
- Ta hans varor då. - Flytta dig. Och du.
Vi kunde knappt betala som det var, och nu en ny skatt.
Det är dumt att fortsätta så här Alice.
Jag håller av dig och pojken. Som gifta skulle vi klara av skatten.
- Nej! Gå bort därifrån. - Kom hit, din snorunge.
Här. Jag har lite verktyg. De måste vara värda några mynt. Ta dem.
- Ers nåd, vapen. - Ja ja ja.
Saracensk design.
Varför håller markägaren er upptagna med arbete?
Det finns bara en engelsman jag känner som använder en sådan här båge.
Samarbeta med de laglösa, och du blir straffad som en sådan.
För bort honom.
- Mamma!? - John?!
Snälla, jag ber dig. Gör inte pojken illa. Han är oskyldig.
Vi får statuera ett exempel med honom. Ta pojken också.
Ta bort dina händer från min son.
- John, de är för många. - Han är oskyldig.
- Han är mitt barn! - Och vi ska hjälpa honom, men inte nu.
Mamma! Hjälp oss.
- Mamma, hjälp oss! - Lille John!
Robin Hood: S01E11 "Dead Man Walking"
Översättare: Greedy oversattargruppen.stealthart.net
© 2007 www.Undertexter.se
John, stanna.
Vi behöver de andra. Vagnen är för välbevakad. Det är för dumdristigt.
- Jag värdesätter ditt liv för högt. - Jag värdesätter honom högre.
Rensa vägen.
Flytta trädet från vägen. Skynda på.
Få hit kaptenen!
Halt. Ni kan passera.
Flytta på er, slödder.
Skatten. Skatten. Sista dagen för kungens skatt.
Vi är här för att driva in skatten. Ni tre, betala ölskatt.
- Vi betalar inte. - För bort dem.
Spelar ni? Vadslagning? Du har inget tillstånd för det va?
Du förlorar. För bort dem.
Vi kan inte hjälpa alla. Vi har en leverans att lämna.
- Här har du några mynt. - Där är hon. Hennes man dog nyligen.
Sheriffens män misshandlade honom.
En gåva från Robin Hood.
Hon ser ut som en lösdrivare, med sina snorungar. Var stal du den här då?
Ge dig av, snabbt.
Där är de.
Lämna plats åt fångarna.
Jag har sett en sådan där förut. Vad har det med kungen och plikten att göra?
Vi hittade den i en by i Locksley. Han som gör dem har försett Robin Hood.
Och ni har honom här, i fängelsehålan? Nu börjar du intressera mig.
Vår armé skulle tjäna på att ha sådan här bågar. Vi måste lära oss av honom.
Lära oss?
- Vi bör avrätta honom. - Låter du lite bitter, Gisborne?
Missnöjd med livet på herrgården? Bönderna gillar dig inte speciellt?
- De vill att Robin kommer tillbaka. - En trotsig undersåte måste straffas.
Hård. Vi måste statuera exempel framför alla andra.
Vi måste göra något stort av det.
Något stort av det. Varför inte.
Vi bjuder in alla lokala höjdare, närvaro obligatorisk.
Vi måste vara väldigt påhittiga. Binda när vi piskar, lemlästa och tortyr.
Kära nån. Skräckdalen. En smärtans festival.
Vi måste tänka. Det är inte bara John. Vi måste hjälpa Luke och pojken med.
- Jag visste inte att John hade familj. - När sheriffen får reda på det hängs de.
Han behöver inte få veta. Utan de här är han bara en vanlig laglös.
Det har han aldrig varit. Tror du sheriffen bryr sig inte om de här
- De hänger honom i alla fall. - Därför behöver vi en riktigt bra plan.
Väldigt olyckligt. En hantverkare som du slösar dina kunskaper på laglösa.
Jag har alltid beundrat skickligt arbete.
Gör likadana bågar till mig som till Robin Hood så är problemet löst.
Jag kan kanske till och med lätta lite på skatten för dig.
En sådan talang. Bortkastad. Fortsätt.
Om han inte börjar prata, börja tortera pojken där.
Snälla, varför får jag inte komma in? Han är bara en liten pojke.
Kan jag bara få prata med sheriffen? Jag vill bara träffa min son.
Varför släpper du inte in mig? Jag vill bara se honom.
- Ska sheriffen anhålla hela Nottingham? - Bara påminna dem om deras plikter.
Och deras lojalitet.
Om plikten är högre skatt, är det väl inte så konstigt om lojaliteten sviktar?
De har ingenting att ge, men ändå blir de straffade.
Jag tyckte jag hörde din röst. Vem slog ensam ut en hel skvadron?
- Den här, ers nåd. - Den fula besten.
Ändå känns det som om jag har sett honom förut.
- Tycker du han ser ut som Robins män? - Alla laglösa ser likadana ut för mig.
- Inget halsband, ers nåd. - Tydligen en vanlig laglös.
Han ser tillräckligt vild ut. Inte så tuff nu va, vilddjur?
Att slå dig civiliserad blir morgondagens underhållning.
En festival för smärta. Släng honom i fängelsehålan.
- Ni kan stoppa upp något där bak! - Kom hit din slyngel!
Du vet vart du ska möta oss? Vi måste sticka härifrån snabbt. Var inte sena.
- Den här då? - Din mor skulle inte känna igen dig.
Kom. Nu sätter vi igång.
Will, anse dig anhållen.
Ni kan inte mena allvar. Det är inget straff, det är barbariskt.
Det är som poesi. Men poesi om smärta.
Vår bondadvokat verkar rätt så arg på mig, Gisborne.
Shhh. Dropp dropp dropp.
Jag kan höra hennes hjärta blöda härifrån.
Rädsla. De får till och med de tuffaste att mjukna, min kära.
Robin Hood kommer även han att frukta mig en dag.
Tvivla ej om det.
- Glöm inte kungens vagn med skatterna. - Det är ditt ansvar Gisborne.
Var säker på att den är skyddad. Ta hela garnisonen om det så behövs.
Jag skulle inte vilja vara dig om det här föll i de laglösas händer.
Speciellt efter allt besvär du gick igenom för att driva in det.
- Duger slottsvakten för ditt nöje? - Ta alla du behöver.
Jag förmodar att du följer med vagnen?
Jag följer med till korsningen, sen har den eskort från garnisonen till London.
Bara en idiot skulle anfalla den.
När vi kommer ut härifrån ska du får en egen båge. Jag ska lära dig använda den.
Vi ska jaga tillsammans.
Ursäkta pojken. Han är bara rädd.
Det är han. Han som anföll vagnen på väg från Locksley.
Du försökte rädda oss. Vad angår våra problem dig?
Är du Robin Hood?
- Nej. - Varför gjorde du det då?
För att... Lämna honom ifred.
Det är okej.
Du och jag, vi har träffats förut.
Jag minns inte. Jag är ledsen.
Kom igen. Rör på benen.
- Det där gjorde ont. - Överdriv inte, Allan.
- En till som ska till fängelsehålan. - Okej, passera.
Rör på dig. Vad?
- Lugna er. Vart är du på väg? - Till fängelsehålan med en fånge till.
Ni är för sena. Det är fullt. Sätt honom där borta med de andra.
- Den här verkar bekant. - Det är en ökänd bråkstake.
De får alla vad de förtjänar. I natt.
Hur kommer vi in nu då?
Jag hörde det fanns familjer där nere. Barn. Har de tillräckligt med mat?
- Det är inget värdshus, ers nåd. - Finns inget skäl att behandla dem illa.
Jag tänkte jag skulle kunna få se den vilda mannen. Han är fascinerande.
Nej, jag kan inte släppa in dig. Jag är ledsen.
Jag letar efter min kappsäck. Jag vet inte om de tagit den från hästen redan...
Jag ska se till att du får den.
Jag är glad att du stannar. Jag gillade inte idén med dig ensam i Knightinghall.
- Medan din far är bortrest. - Kan jag komma förbi?
Hallå, Ni. Har ett jobb till er.
Inte du.
Hämta Marions kappsäck och följ mig till hennes rum.
Skynda dig!
Är det där sädessäckarna från Locksley? Flytta dem till lagret.
Nu!
Kom in.
Marion, dina saker. - Där borta.
Ta det försiktigt.
Marion?
Jag mår bra. Kan du ställa dem där borta vid sängen?
Vänta.
- Är det något mer jag kan gör för dig? - Nej, inget. Tack.
- Marion... Jag har under en tid... - Jag tänkte vila lite innan middagen.
Snälla, lyssna på vad jag vill säga.
- Är det något fel? - Nej, jag är bara trött. Det är allt.
Sen vi kommit överens har jag tänkt på dig hela tiden.
- Utan dig känner jag mig inte hel. - Snälla, jag vill inte prata om det nu.
Skicka inte iväg mig.
Vi borde umgås mera, så att vi lär oss förstå varandra bättre.
- Jag vill lära känna dig. - Jag är ledsen, men jag kan inte.
Var med mig.
Snälla Guy, inte nu.
Du kan väl åtminstone tänka på det jag har sagt.
Snälla, skicka inte bort mig.
Vi borde umgås mera.
Jag trodde de skulle döda honom. Men ändå sa han inte vad de ville veta.
- En modig man. - Honom gillar jag.
Kände du min mamma?
Jag minns inte dig.
Mamma har sagt att jag drömt det. Det var en gång en man.
- Han kom till oss. Från skogen. - Det var på riktigt. Det var jag.
Vad heter du?
- Jag kände din mor förut. - Min pappa var stor. En jätte.
Större än dig till och med. Men, jag kände honom aldrig.
John.
Vi ska komma ut härifrån. Det lovar jag dig.
Du är galen som är här. Extravakter är inkallade, det är fullt med fångar.
Känner du till planerna för morgondagen? Straffen?
- Jag tänker sätta stopp för det. - Hur? Ni är få mot många.
Vi har varit framgångsrika förut. Vi ska rädda dem. Alla.
- Jag har en plan. Eller, nästan. - Hur?
Jag ger aldrig upp. Inte för någon.
Du upptäcker kanske att det är för sent för vissa.
Jag menar, så som fångarna har behandlats. Många är bortom hjälp.
Bågmakaren från Locksley har torterats. De skulle statuera ett exempel med honom.
- Han är den första som ska straffas. - Ändå spelar han den galante ädlingen.
- Han vill så gärna lära känna dig. - Du borde vara glad.
Det är därför jag vet att vagnen med kungens årliga skatt åker imorgon.
Sheriffen tror att du ska rädda bågmakaren och lämnar vagnen i fred.
Okej, jag har en plan.
Var är de? Han sa att vi inte skulle vara sena.
Tänk om de inte kunde rädda honom? Tänk om sheriffen redan hängt honom.
- Vi har varit för sena förut. - Kan du bara hålla tyst, okej?
Jag har pengar. Bara några mynt, men om du släpper in mig...
Snälla?
Jag vill sitta till höger om Marion så jag ser hur ett blödande hjärta ser ut.
Min son! Min son, ni håller honom fängslad här.
- Få bort kvinnan härifrån. - Han togs imorse. Han är bara en pojke.
- Vad sa hon? - Bågmakarens pojke. Hjälper laglösa.
Och det här är barnets mor?
Visa lite medkänsla, Gisborne. Självklart ska hon få se sin son.
Sådan oro från en förälder. Borde väcka medkänsla. Ett sådant vacker ansikte.
Borde ge oss respekt. Men den här har, å andra sidan, visat sig illojal.
För bort henne. Sätt henne med sin son och tunnbindaren.
Ett dåligt äpple i familjen och vi straffar dem alla.
Mamma?
Jag visste att du skulle komma.
- Vad är på gång? Vad händer? - Jag stannar med dig nu.
- Vad har de gjort med dig? - John har sett efter mig.
Är han svårt skadad. Min vän sa att vi skulle ta oss ut härifrån.
Din vän?
Det var ingen dröm. Mannen från skogen. Han som kom till vårt hus.
Kom hit.
Vad är det för fel?
Du lever.
Tackar, Marion.
- Tänkte ni lämna mig här hela natten? - Ja.
- Trodde du skulle säga något annat. - Lugn. Det finns en bra anledning.
Ta den här dyrken. En vän sa var jag kunde hitta den.
I morgon, under festivalen, hjälper du John och de andra fångarna att fly.
- Tror du de här männen är med oss? - De har inget annat att förlora.
Jag meddelar Much och Djaq. Jag kommer tillbaka i natt.
- Du pratar inte med honom igen. - Alltid ögonen.
Ingen alls. En död man.
- Han är här nu. Med oss. - För första och sista gången.
Prata inte med mig. Du gav upp den rätten för flera år sedan.
Han där... Är han den jag tror han är?
Du har fått feber. John, håll dig borta därifrån.
- Jag kan inte vara din vän längre. - Jag vet.
Jag sa åt dig att hålla dig borta. Han är inte din vän, han är ingen. Förstått?
- Vi har nog med problem redan. - Vi behöver varandra nu.
Alice? Alice, pojken kanske bör få veta det?
- John. Den här mannen... - Vad är det?
John?
Jag är din pappa.
- Sluta oroa dig. - Jag är inte orolig. Jag bara...
- Allt kommer bli bra. - Vad håller ni på med då?
Inget. Bara det att... min häst är halt och...
Jag vill bara låta honom vila här.
- Lugn. Det är bara jag. - Gör inte så där!
- Var har du varit? Var är John? - Det har blivit en ändring i planen.
- Jag har hittat en avledande manöver. - Vi ska fortfarande rädda Lille-John?
Och Luke, bågmakaren, och pojken, och Alice Little och alla andra fångar.
- Och pengarna från skatten. - Inga större ändringar då?
- Du lät mig tro att du var död. - Jag var laglös. Om jag stannat...
Du fick inte se din son födas. Och inte försörjt din familj.
Var var du när han svalt? Eller när han måste jobba med mig för att köpa bröd?
Var var du när sheriffens män gjorde det där med hans ben?
När du var ung, innan de sa han var död, sa jag att han skulle komma hem en dag.
För jag ville tro på det själv.
Sen, varje gång du hörde en häst, sprang du ut för att se efter vem det var.
Sheriffens beridna vakt stannade inte för en bondpojke som stod på vägen.
Du hade blivit laglös med. Det var bättre att bara... bara dö.
Vi hade kunnat börja om någon annanstans. Ett nytt namn.
Jag hade följt dig vart som helst, John.
Inte för att det spelar någon roll.
Här är vi alla laglösa. Imorgon får vi lida för det.
- Vad ska vi med sädessäckarna? - Så Gisborne tar dem till London.
- Sädessäckarn ligger här, vid köket. - Vi tar pengarna först.
- Medan du rånade, mördade och annat. - Alice, låt honom vara.
Jag har aldrig dödat förutom i försvar. Jag har rånat för att överleva.
- Nu rånar jag för att hjälpa andra. - Va? Som Robin Hood?
- Ja. Jag är en av hans män. - Men du har ju inget märke.
Luke berättade att alla Robins män bär ett märke.
- Jag har tappat dem. - Förväntar du dig att vi ska tro dig?
En lögn räckte. Det vore kanske bäst för oss om du fortfarande var död.
Jag önskar att du vore död, så skulle vi slippa höra dina lögner.
- Vi är här för att avlösa er. - Ni är tidiga.
- Titta, bågarna. - Sätt igång och jobba.
Härliga pengar.
God morgon och välkomna till festivalen för smärta. Jag vill prata om skatter.
Skatter är en effekt.
Kostnaden för att leva i ett fritt land.
Betalar ni inte offrar ni den friheten. För det måste ni följaktligen straffas.
Jag är trött på era dåliga ursäkter.
Kan inte betala. För gammal. För sjuk.
Tror ni det hjälper vår älskade kung i Akko?
En ledtråd.
Nej.
De som förstår...
...de överlever.
De som trotsar mig...
En stol av njutning.
John? Ställ dig bakom mig och stanna där.
Du är fortfarande min vän.
Förlåt mig.
- Är den lastad? - Ja, allt är där, Sir.
De här fångarna har inte betalat. De hjälper de som underminerar min makt.
Därför måste de alla straffas.
Tror ni de är de enda som lider? Gör ni det? Nej.
Eftersom de inte betalar, måste vi hederliga medborgare betala mer.
Hur ska vi kunna stödja kungens ärorika korståg? Om de betalat sina skatter,-
-skulle vi behöva betala mindre. Vad jag egentligen försöker göra-
-är att sänka skatterna.
- Jag känner mig konstigt moralisk. - Jag mår illa, jag måste nog gå.
Det är stanken av bönder. För fram fångarna och börja med lite bränning.
Ni verkar tro att Robin och hans män är värdiga ert stöd och uppmuntran.
- Luke, tunnbindare från Locksley. - Samarbetar med laglösa.
Jag förlåter dig.
- Alice från Locksley och hennes son. - Sympatiserar med de laglösa.
De har inget med det här att göra. Det är jag som gjort det.
Ett ruttet träd. Där ser du Marion, det var inte dött. Inte än i alla fall.
En sådant underbart ingripande. Jag undrar... hur kan jag belöna det?
Jag undrar. Så vi har ingjutit respekt för kungen. Så bra, i stundens hetta.
Så underbart.
Ska bågmakaren eller lärlingen få gå först? Beslut, beslut.
Rör på er.
Varför stänger de porten? Stanna.
Ge mig en kniv.
Robin Hood.
Vi har blivit lurade. Öppna porten.
Tunnbindare från Locksley, bedra mig och din familj får lida.
Så... Pojken. Så modig.
Nej!
- Stoppa honom. - Ta honom. Du kommer aldrig lös.
- Ta honom. - Du är en död man!
- Välgörenheten börjar återbäring. - Inte i mitt hem! Död honom!
Sluta. Följ era order! Jag blir galen!
Låt bli mina pengar.
John! Ducka!
Alice. Spring.
- Jag visste att han var en av dina. - Du torterar barn!
- Du sa att du inte mördade. - Det här är Djävulen!
För vår sons skull.
Du kunde bara inte...
Gå nu.
Skynda dig mamma. Kom igen.
Kan någon öppna porten! I kungens namn!
Tillbaka till slottet. Nu!
Få ut mig ur den här Gisborne! Stick efter dem. Efter dem!
Tack för allt du gjort. Och för de här.
- Jag är ledsen att du förlorat ditt hus. - Jag har fått något mer värdefullt.
- Synd att Lille-John inte kan följa med. - Han vet att det är för sent för det.
Det är bäst att vi ger oss av. Vi har en lång väg att resa.
Luke är en bra man, John. Vi kan skapa ett liv ihop.
Du förtjänar det.
Alice?
Ta hand om dig. Och vår son.
Jag kommer aldrig att glömma.
Jag...
Jag tänkte att du ville ha tillbaka de här.
Det är bara en. Var är den andra?
Jag ska aldrig glömma! Min pappa är en kamrat till Robin Hood.
Farväl, min son.
Honom... är jag stolt att känna.
Er... är jag fast med.
Jag har gjort en ny stav till dig.
Översättare: Greedy Undertexter.se Översättargrupp
© 2007 www.Undertexter.se